Na, nem a mai értelemben vett MI, amit manapság nemes egyszerűséggel ANI-nak, azaz mesterséges keskeny intelligenciának (Artifical Narrow Intelligence) neveznek, s gyakorlatilag a generatív MI-jal egyezik meg, hanem az ASI, a mesterséges szuperintelligencia (Artifical Supeintelligence), amelyhez még előbb az AGI-t, a mesterséges általános intelligenciát (Artifical General Intelligence) is meg kéne alkotni, azaz az erős AI-t.
Ehhez valószínűleg előbb meg kellene értenünk az agyunk működését, ami eddig nem igazán sikerült. A jelenlegi MI csakugyan egy olyan gép, amelynek valójában sem érzései, sem gondolatai nincsnek. Valamiféle valószínűségi változók szerint rakja egymás után a szavakat, vagy alakítja a képeket…stb. Ez még igazán messze van az embertől. Vagy mégsem?
Nem olyan rég röppent fel a hír, hogy az MI átment a Turing-teszten. Igazándiból egy módosított Turing-teszten. 500 ember beszélgetett öt percig négy válaszadóval. Egy emberrel, egy ősrégi AI programmal (ELIZA az 1960-as évekből), egy ChatGPT-3.5-tel és egy ChatGPT-4-gyel.
Az ELIZA az eredetileg megírt válaszaival csak az esetek 22 százalékban hitette el magáról, hogy ember. A GPT-3.5 az esetek felében, míg a GPT-4 az esetek 54 százalékában. Ugyanakkor az ember „csak” 67 százalékban tudta elhitetni a válaszadókkal, hogy ember. Szóval a GPT-4 gyakorlatilag átment a Turing-teszten. Most akkor kezdjünk el aggódni, hogy a gépek átveszik az uralmat?
Aggódni sosem árt, de csak természetes keretek között. Ugyanakkor, mint ahogy az előbb is írtam, valószínűleg még elég messze vagyunk attól, hogy az MI öntudatra ébredjen. Viszont már elég „okos” (jelentsen ez akármit is), ahhoz, hogy jelentős segítséget nyújtson számos munkában, ami akár repetitív, vagy éppen csak nem kell túl sokat gondolkozni hozzá.
Na és itt jön be, hogy egyesek szerint az MI tovább húzza majd a részvénypiacokat, és az S&P500 akár 6.000 pontig is elmehet idén. Mindeközben mások meg lufiról beszélnek. Sokáig azon a véleményen voltam, hogy ez még nem lufi, legalábbis a dotcom lufi értelmében nem. Ugyanakkor valamiféle túlárazásról azért beszélhetünk.
Pl. az NVIDIA esetében az értékeltség tovább növekedett. Míg korábban a négy-öt év távlatában 25-ös P/E rátákat láthattunk, ami már nem tekinthető olcsónak, de még „okésnak” tűnt, ez mostanra 30 fölé kúszott, azaz több mint 20 százalékot emelkedett, míg az eredményvárakozás csak néhány százalékkal (cirka öt százalékkal) lett magasabb. Ez pedig kezd lufiszagúvá válni. Pláne úgy, hogy közben még jelentős további emelkedést vízionálnak. (Igaz, ez nem az NVIDIA-ra, hanem az MI részvényekre vonatkozik.)